Traducerea și adaptarea : streszău
Totul s-a născut din foc, din cel dintâi foc.
Din focul Iadului, ca cel din gura unui dragon.
Exact ca într-o poveste.
Dacă este să învățăm ceva din povești,
nu este faptul că dragonul există, ci că el poate fi înfrânt.
Ca și într-o poveste, voi începe cu: "A fost odată ca niciodată..."
A fost odată...
... o mică stație spațială pierdută în negura spațiului,
aflată lângă o planetă întunecată numită Dante.
Dacă vreodată cineva va studia povestea noastră,
ar putea spune, probabil, că totul a început cu sosirea navetei spațiale nr. 2.
De fapt, totul a fost scris cu foarte mult timp în urmă.
Acum foarte mult timp. Probabil, la începutul timpurilor.
Bine ați venit pe Dante 01. Sper că ați avut un somn plăcut.
Alătură-te când ești pregătită. Să mă prezint...
Nu e nevoie s-o spui, tu ești Charon, comandantul stației.
Pentru că ești așa de bine informată, ar trebui să găsești foarte ușor centrul de comandă.
- Bună. - Bună.
Deci asta-i faimoasa navă a nebunilor ?
Așa le spuneți voi acum ?
- Te înșeli, ei sunt... - Criminal, oameni bolnavi.
Toți sunt voluntari pentru a testa tratamentele noastre.
Îi cunosc foarte bine, le-am studiat dosarele înainte să vin aici.
Cine poate susține cu siguranță faptul că poate cunoaște întru totul o persoană ?
- Să spunem că e o parte a muncii noastre. - Voi doi vă cunoașteți ?
Cine nu-l cunoaște pe mentorul nostru ?
Cercetările voastre în psihobiologia criminalilor încă sunt de bază pe Neurinos.
Eu sunt Elisa.
De ce ai fost trimisă în această anticameră a Iadului ?
Am fost trimisă aici pentru a testa noile tratamente pe deținuți.
Îți voi spune regulile micii noastre lumi.
Celulele deținuților se află exact sub noi.
Privește, tipul cel nou.
Se va întâlnii cu noii săi amici în curând.
Îi putem observa tot timpul datorită sistemului de monitorizare.
Se pare că dragul nostru Raspoutine s-a decis să facă primul pas.
Uite, acolo este el, Raspoutine.
Dumnezeu mi-a răspuns la rugăciuni.
Dumnezeu nu-și abandonează niciodată copiii. Dumnezeu...
Încetează odată să mai delirezi, Raspoutine !
Acest om, a venit să ne salveze.
Nimeni nu ne va salva, bietul meu Raspoutine.
Sfântul Gheorghe o va face, ucigașul de dragoni.
Nu e niciun dragon p-aici.
- Și cine ți-a spus numele lui ? - Dumnezeu mi l-a spus.
Privește ! Ateule !
Dumnezeule...
Nu poate fi totuși cineva de deasupra ?
Ți-ai schimbat numele în Iuda, Raspoutine ?
- Slujitorul Domnului. - E mai bine pentru tine.
Dacă cumva te gândești să ne trădezi, îți vei întâlni Dumnezeul mai repede decât te-aștepți.
Cum te numești ?
Nu ești prea vorbăreț, nu ? Bine !
Aveam destui guralivi pe aici și așa.
Sfântul Gheorghe ! Numele lui este Sfântul Gheorghe !
Când îți trece prin cap ceva...
Sună bine Sfântul Gheorghe.
Attila, ai recuperat datele care ți le-am cerut ?
Nu-ți fă griji, la asta lucrez. Nu e o urgență prea mare, nu ?
E de-ajuns ! Nu uita că ești un deținut.
Nu te mai purta ca un șef, Charon.
Chiar vrei să-ți retrag accesul de la rețea ?
Nu ai face așa ceva, ai foarte mare nevoie de mine !
Dacă se află că mi-ai dat sarcina asta, vei primi și tu o mică cameră jos !
Vreau să știu de ce ne-au trimis o navă fără să ne anunțe.
Caută dosarul acestei Elisa și stai cu ochii și pe tipul cel nou.
Domnilor, vi-l prezint pe noul venit.
Cel care mănâncă cu atâta eleganță este Moloch.
Moloch !
Celălalt este Lazare.
Și care e numele lui ?
Încă nu l-am auzit vorbind.
Îți voi spune regulile de bază ale micii noastre lumi.
Dacă știi să respecți, vei fi lăsat în pace.
Ai înțeles ?
Aude ceea ce-i spun ?
Ai auzit ce ți-am spus ?
Am auzit tot ce vorbeau la interfon.
- Ciudat nume. - E un termen folosit de deținuți.
Nu aveți un monitor pentru a le urmări comportamentul ?
Nu e nevoie să-ți reamintesc că trăim într-un mediu închis.
Ne dăm seama de orice mic scârțâit, de cea mai mică șoaptă.
Dacă ar fi fost monitorizați cu camere video, pacienții nu ar mai fi avut aceeași încredere ca acum.
Interfonul este singura libertate care o au.
Ceilalți îi spun Bouddha.
Are multe victime la activ... Spune că le-a ucis fără pic de milă.
Încă are crize.
Dar asta nu-i nimic în comparație cu accesele de furie atunci când a venit aici.
De obicei stă întins pe pat, meditează, așa cum îi place lui să spună.
Nu vrei să-l vezi pe noul venit ?
Răspunde dracului odată !
Nu știm prea multe despre noul venit care a sosit cu voi în naveta spațială.
A fost găsit plin de sânge într-o navă spațială ce zbura în derivă.
Era singur la bord.
- Îi cunoști identitatea ? - Nu.
Cutiile negre erau atât de arse, încât n-am putut salva nicio informație.
De ce l-ați adus aici ?
Neurinos vor ca noile tratamente să fie testate în spațiu.
Ce tratamente noi ?
Vom vorbi mai târziu despre asta, dacă doriți.
Vezi ?
Uită-te la mine ! Uită-te la mine !
Asta-i cartela ta. Poți mânca trei mese pe zi cu ea. Să n-o pierzi.
Spune-i asta lui Moloch.
- Trei mese nu-i sunt de ajuns. - Va încerca să-ți fure cartela.
Nu-i așa, drăguțule ? Trei mese pe zi nu sunt suficiente !
Încetați odată !
Vreți să le dați motiv ca să ne gazeze ?
Ia loc, Moloch !
Să nu-i pierzi niciodată din ochi.
Nu-i nimic, e doar de rutină.
Se calmează repede când intervine Cesar.
L-ai pus la conducerea grupului ?
Nu, deținuții nu ar accepta să le fie inpus ceva anume.
Mai bine mi-aș dori să se organizeze ei cum cred de cuviință,
atât timp cât nu se omoară între ei.
Dar, uneori, acționăm cu întârziere, din păcate.
Dacă ați aplica protocolul așa cum trebuie, ați avea mai puține victime.
Viața nu poate fi limitată de niște protocoale.
Te-am căutat peste tot.
Deci tu ești noul venit ?
Care-i numele tău ?
Eu sunt Bouddha, dar tu ?
Nu vrei să-mi răspunzi ?
Suferi, nu-i așa ?
Știi ceva...
Știu o cale prin care poți scăpa de toate astea.
Te pot trimite în partea cealaltă, dacă dorești.
Unde nu mai există durere.
Mereu se întâmplă același lucru, Bouddha, de fiecare dată !
Cum sosește unul nou, nu te poți gândi la altceva mai bun, decât să-l sugrumi.
- Am vrut doar să-l ajut. - Nu fi ridicol !
Singurul lucru care te excită e să-ți trimiți amicul pe tărâmul de dincolo, nu să-l ajuți.
Nu ești tu cel care decide cine moare și cine nu aici, ai înțeles ?
Am înțeles...
- Ai înțeles ? - Am înțeles...
Am înțeles, Cesar, e limpede.
Prindeți-l !
Ce se mai întâmplă acum ?
Bouddha a încercat să-l sugrume pe noul venit.
Îl vor învăța minte de data asta.
- Vom interveni. - Pe baza cărei proceduri ?
O razie. Mai întâi cu gaz anestezic, în cinci minute îi va adormi.
Apoi vom avea la dispoziție o oră să recoltăm probele
și să-l aducem pe Bouddha în camera pentru tratament.
Nu ne va fi de folos, nu răspunde bine la tratament.
Ai altceva mai bun de propus ?
Poate că e timpul potrivit pentru a testa noile mele protocoale.
Despre ce este vorba mai exact ?
Nanotehnologie.
Programe inteligente care încearcă să înlăture disfuncțiile cromozomiale.
Chiar crezi că tot ce trebuie să faci pentru a desluși misterele creierului uman este să repari părți de ADN ?
Da, faimosul mod de a o zice.
Așa se numește terapia voastră.
Ce ai dori în schimb ?
Să căutăm metode noi cu riscul de a greși sau să ne limităm la ceea ce cunoaștem deja ?
Nici una nici alta, căutăm soluții folositoare și care pot fi puse în practică.
Nu e timpul potrivit pentru astfel de certuri.
- Vom încerca noul tratatment. - Fără mine.
Ei bine...
CR, BR, asta e, au adormit, te poți duce acum.
- Dacă deținuții se trezesc ? - E imposibil, nu s-a întâmplat niciodată.
Ar trebui să-și țină respirația timp de zece minute pentru a nu inhala gazul.
Ce ciudat, cred că e prima dată când întru în această cameră fără Persefona.
Poate ar trebui să-i mai dăm anestezice, dacă se trezește ne va fi greu să-l răzbim.
Nu-i nevoie, chingile care-l țin legat sunt rezistente.
Bine !
- Ce mai aștepți ca să-l adormi ? - Așteptați ! Așteptați, se calmează !
Trebuie să așteptăm pentru ca programul să-și facă efectul. Duceți-l în sectorul său.
Tu ai fost ?
Tu m-ai salvat ?
De ce ?
Habar n-am ce mi-au făcut acolo...
... dar înainte să vi tu,
îmi ardeau venele.
Cine ești tu ?
De ce nu vorbești ?
Nu contează, nu-ți fă griji.
O vei face la timpul potrivit.
Acum e rândul meu să am grijă de tine.
Vino.
Cum a decurs experimentul ?
De parcă n-ai știi.
Am văzut că Bouddha a reacționat extrem de violent la acest tratament.
A fost o reacție normală de autoapărare.
Odată declanșat, programul adaugă secvențe de corectare a ADN-ului.
Nu cumva noile secvențe intră în conflict cu cele deja existente ?
E un risc.
Încă nu am reușit să prevedem cu exactitate reacția genetică pe un cobai uman.
Pe un cobai uman ?
Asta prevede acordul semnat între acești nebuni și Neurinos.
Îți reamintesc că aceștia sunt criminali dintre cei mai răi, care trăiesc doar dacă se comportă ca niște cobai.
Nu înțeleg de ce te deranjează acest termen.
Ca și specialist în comportamentul uman,
chiar și când e vorba de un criminal, sunt împotriva termenului de "cobai uman".
Ce-i asta ?
Drace !
Oamenii spun că la Porțile Iadului, stau scrise aceste cuvinte...
"Tu, cel care pășești în acest loc, pierzi orice speranță."
Și totuși,
printre cei proscriși, damnați,
mi s-a arătat adevărata însemnătate a misiunii mele.
Eu, Persefona,
care mi-am dedicat viața în scopul vindecării sufletelor,
am văzut în corpul unuia din pacienți, începutul mântuirii.
O forță sălășluiește în Sfântul Gheorghe care depășește puterea închipuirii noastre.
N-o pot înțelege încă,
dar știu că nimeni de pe această stație spațială nu va fi cruțat.
- Te deranjez ? - Puțin.
Am dorit să mă asigur că totul este în regulă și dacă ai nevoie de ceva.
Totul este în regulă, îți mulțumesc.
Spune-mi,
prima impresie asupra Persefonei...
- Așa cum mi-am închipuit-o. - Ce vrei să spui ?
Se află aici de prea mult timp, nu mai gândește obiectiv.
Da... poate...
Neurinos nu mai au încredere în ea, nu-i așa ?
Când plănuiești să pleci ?
Când voi strânge suficiente informații.
De ce ? Vă deranjează prezența mea ?
Ba deloc, dimpotrivă.
La revedere.
Hei, Charon, ești acolo, omule ?
Am reușit să pătrund în computerul navetei spațiale.
Dar e o mică problemă. Accesul la fișiere e extrem de securizat.
E rezervat numai personalului de la Neurinos.
Și ce ?
Nu-mi spune că nu poți să treci peste aceste mici obstacole.
Păi, da, ar fi posibil, e posibil, dar pentru a face asta...
- Am nevoie de parola ta. - N-o ai deja ?
Sunt dezamăgit.
Altul ar fi trebuit să fie un geniu să facă ceva cu parola care mi-ai dat-o.
Atunci să vedem dacă ești un geniu.
Nu te ții de cuvânt, Bouddha.
Niciodată nu te ții de cuvânt.
Îți dai seama că nu mai pot avea încredere în tine ?
Ai dreptate, nu m-am ținut de cuvânt.
Dar știu că asta nu se va mai întâmpla niciodată.
Mi-e teamă că e puțin cam târziu pentru asta.
Nimeni de aici nu vrea să moară pentru că tu nu te poți stăpâni.
Asta a fost înainte.
- Înainte de ce ? - Înainte ca el să mă vindece.
El ?
El te-a vindecat ? Te-ai țicnit !
Ți-am mai spus, Cesar, tipu' ăsta-i un înger trimis de Dumnezeu.
Vindecat sau nu, m-am hotărât deja și nu vreau ca tu să mai începi din nou cu prostiile tale.
Domnilor, ocupați-vă de el.
- Asta nu-l privește pe profet. - Bouddha s-a schimbat, e vindecat.
Mai bine ai pleca dracului de aici ! Pleacă !
Șefule !
Nu are nicio rană, respiră normal.
E incredibil.
Să iau o mostră de sânge ?
Conform graficului ar trebui să fie mort.
Privește bătăile inimii.
Dacă nu e un miracol...
E absurd ! Are doar o rană superficială, atâta tot !
Dispariția rănilor lui Moloch coincide cu intervenția noului venit.
Și sunt sigură că există o explicație logică pentru însănătoșirea sa.
Dar, Cesar, nu pot să-l omor pe cel ce mi-a salvat viața.
Dar tu, Lazare, tu ce părere ai ?
Dacă-mi ceri să-l omor, o voi face, nu dau doi bani pe el.
Poate nu el te-a vindecat, poate că rana nu a fost chiar așa de gravă.
Acest Sfânt Gheorghe, începe să ne neliniștească.
Ceilalți deja îl privesc ca pe un fel de Mesia.
Înțelegi asta, Moloch ?
Dacă nu facem repede ceva, ne vor elimina.
Ce ți se întâmplă ?
Nu mă simt prea bine de la ultima razie, dar voi fi în regulă.
Trebuie să-l oprim acum. Nu mai avem prea mult timp.
Ceilalți îl vor dori ca lider.
Ne vor strangula în timp ce dormim pentru a se răzbuna. Chiar nu înțelegi ?
Nu ne vor cruța.
Dacă poate vindeca oamenii, îi poate și omorî.
Scapă de el în liniște.
Uite... Nimeni nu te va deranja.
Îți voi aduce o pătură.
Da, voi păzi coridorul.
Ce se întâmplă ?
E prima dată când te văd că renunți la mâncare.
Nu știu...
Mă simt slăbit.
Haide, am pierdut destul timp ! Avem ceva de făcut, hai !
Un cadou din partea lui Cesar.
- Unde-i Persefona ? - În camera de ascultare, cred.
Chiar îi place să piardă vremea.
Nu-mi place să-i văd pe ăștia doi împreună.
Cine-i acolo ?
Tu ești ?
Interfonul e ocupat.
E în regulă.
Ne vom aștepta rândul.
De ce nu-i putem vedea ?
Nu-i vedem pentru că s-au poziționat în unghiul mort al camerelor video.
Nu-i un semn bun.
Lu...
Lu... Lumina...